- Tidigare i Heroes. - Vänta lite. Är det där Claire?
- Hallå, Claire. - Samuel ger upp. För att skydda familjen.
Han överlämnar sig själv, så länge resten får vara trygg.
Jag hittade honom på kullen, med den här!
Hon kommer att döda tusentals människor. Det blir ett blodbad.
- Berätta vad du såg. - Du kan inte rädda henne.
Men nån annan kan.
Oroa dig inte. Jag är här för att rädda dig.
Han är fångad.
- Vad har du gjort? - Han är fångad i sin värsta mardröm
- Han skadar aldrig nån igen. - Jag måste ta tillbaka honom.
Då kommer du kanske inte ut igen. Nej, Peter!
Hallå!
Hallå?
Peter?
Är det verkligen du?
Jag kom för att ta dig härifrån.
Det är du, eller hur?
Jag trodde att jag var ensam här, att alla var döda. Vad gör du här?
Jag kom för att ta dig härifrån. Kom.
Det går inte att ta sig härifrån, Peter. Jag har försökt...
-...i tre år. - Tre år? Det har gått tre timmar.
Vänta lite. Du är inte...
...här. Du är inte verklig. Det här är mitt sinne, eller hur?
Mitt sinne som spelar ett spratt med mig. Som en del av mitt straff, eller hur?
Jag tänker inte låta dig håna mig.
Håll dig undan. Om du följer efter mig dödar jag dig, förstår du?
Sylar!
- Jag dödar dig. Ut ur mitt huvud! - Ta det lugnt. Det jag säger är sant.
- Jag är här för att ta dig härifrån. - Varför upprepar du det?
Jag åkte till Parkman för att leta dig. Han satte hit dig. Det här är en dröm.
Det är ingen dröm! Det här är verkligt.
- Fattar du inte att det är en mardröm? - Ja, det stämmer. Tre år helt ensam.
Inte år - timmar. Parkman låste in dig här.
- Parkman? Det är omöjligt. - Är det? Vad är det sista du kommer ihåg-
-innan du kom hit?
Jag kom ihåg att jag ville förändra mitt liv. Att jag skulle leva mitt liv ensam.
Och här är du. Jag har Parkmans förmåga. Jag kan ta dig härifrån.
Varför skulle du göra det? Jag dödade din bror, ändå vill du rädda mig.
Jag behöver din hjälp.
Jag kan lämna dig att dö, men du måste rädda henne.
I min dröm räddade du min vän Emma, innan hon dödade tusentals människor.
Nej, jag är ingen frälsare, det borde du om nån veta.
Det kommer att hända och du kommer att räddar henne.
Fint... Tror du verkligen att du kan få oss härifrån?
Jag vill se dig försöka. Sätt i gång.
Där ser du.
Vi ska ingenstans. Vi är fast här för alltid.
Svensk text: Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter
- Vi måste göra nåt med henne. - Det ska vi, Eli.
- Ursäkta mig. - Jag vill träffa min far.
Han är trygg, oskadad.
Det är mer än han har förtjänat, efter att ha skjutit mot oskyldiga människor.
- Fel, för då skulle du ha varit död. - Är du så naiv, Claire?
Han kom hit med ett vapen som han tänkte använda.
Det var väl därför du förhandlade, för att det här kunde hända.
Nej, jag vill träffa min far nu!
Din hängivenhet till din far är rörande, men du är förblindad av den.
Öppna ögonen och se din far för vem han egentligen är.
Jag vet vem han är. Det kan du inte ändra på.
Naturligtvis inte. Just därför ska jag visa dig.
- Pappa! - Claire. Tack gode Gud att du mår bra.
- Släpp honom. - Inte riktigt än. - Damien.
Damien har förmågan att visa en persons minnen. Smärtfritt om man inte-
-kämpar emot. -Tror du att det ska få mig att ändra mig?
- Du förtjänar att få veta sanningen. - Släpp henne. Hon behövs inte längre.
Är du rädd för att hon ska få se ditt rätta jag?
Gör det inte.
Ta en titt, Claire.
Se var det började.
Den här har allt. Vita sidor, hjulkapslar, träsidor, allt.
- Ungarna kommer att älska den. - Hur ser betalningen ut?
150 i månaden.
Jag vet, det är lite väl mycket.
Ni hörde det inte från mig, men åk till Vals rabattfordon i-
-La Cienega. Få samma modell, kanske ett år äldre, hälften av våra priser.
Tack. Det uppskattar vi.
Gissa vem det är.
Få se... Mjuka, underbara händer. Långa, smidiga fingrar.
Kan det vara Candy? Nu är jag illa ute. Det är min fru. Vad gör du här?
Jag ville se hur det går för världens snyggaste försäljaren.
Om jag ser honom ska jag fråga. För mig går det inte så bra.
- Jag är dålig på det här. - Du hör inte hemma här.
- Du borde vara hemma och skriva låtar. - Nån måste betala hyran.
- Vi kan leva på kärleken. - Det vore trevligt.
- Vad är det, är nåt på tok? - Jag hoppas inte det.
Jag har oväntade nyheter. Lova att du inte blir arg.
Vad är det?
Jag är gravid.
Jag vet att vi inte hade planerat det, och du vill alltid planera, men...
Noah.
- Är du glad? - Klart jag är glad, jag ska ju bli pappa!
Har du en annan familj?
Ledsen för att jag aldrig berättade.
Nej. Det har ingen betydelse.
Låt honom gå.
Är du inte nyfiken hur det gick för hans första fru?
Nej, det är hans sak. Om han hade velat...
Han hade en anledning att hålla det hemligt. - Eller hur?
- Du har nån att skylla på - mig. - Ser du rädslan i hans ögon?
Han vet vad som väntar.
Jag lämnar dig med Damien. Du kommer att finna det mycket informativt.
Gör inte det här, din jävel!
- Har du beställt vårrullar? - Dubbelportion. Du äter ju för två.
Kan du tänka dig, vi ska bli föräldrar. Hur ska det gå?
Jag har ingen aning, men jag kan inte vänta.
- Maten är här. - Gå.
- Leverans. - Vad har hänt med mr Yin?
- Han hade förhinder. - Hur mycket ska du ha?
Allt.
- Jag kan inte röra mig. Vad har du gjort? - Var är resten av pengarna?
- Hur gjorde du det där? - Kate, ge honom din börs.
- Är det allt? - Det är allt vi har. Ta det och gå.
Vad är du för nåt?
Nej!
Kate... Herregud.
Kate. Nej...
Ge upp.
Du måste prata med mig nån gång. Du har varit borta i en månad.
Det finns ingen där ute. Det kommer det aldrig att finnas.
Jag tänker inte tillbringa mitt liv här, ensam, med dig.
Det är inget paradis för mig heller. Här. Jag vet att du tycker om serietidningar.
- Vad fan är det med dig? - Sluta fjanta omkring och fokusera dig.
Fokusera mig? Vi måste härifrån för att rädda...
Vad var det hon hette nu igen?
Emma. Hon heter, Emma.
Inse att hon är borta. Om hon skulle döda tusentals människor, är de också döda.
- Alla är döda utom vi. - Det enda som är verkligt är vi.
Du tror att du har varit här i åratal, men det är bara en dröm.
Hur kan det då finnas böcker? Hur kan Parkman göra böcker?
- För att det är din dröm. - Hur kan jag alla ord i boken Catch-22?
- Du har väl läst det. Det är dina tankar. - Jag har inte läst 9:e underverket!
- Det har jag. - Är vi i ditt huvud nu?
Jag vet inte hur det här funkar. Vill du inte härifrån?
Du vill inte, eller hur?
- Du vill inte härifrån. - Jag förtjänar kanske den här ensamheten.
- Jag har kanske förtjänat det. - Ja, men jag klarar det inte ensam.
Jag behöver din hjälp. Förstår du?
Okej, Peter.
Du vill att jag ska hjälpa dig.
Jag vill hjälpa dig.
Var kom den ifrån?
- Det är väggen från Parkmans källare. - Vad gör den här?
Det här är vår väg ut.
Fattar du inte? Vi måste ta oss igenom den.
- Kan jag hjälpa dig? - Jag skulle precis gå.
Du är skadad. Låt mig se.
Jag är läkare. Snälla.
Du behöver inte göra det här. Jag vill inte att du ska hamna i trubbel.
- Jag är hörselskadad. Säg om det där. - Jag heter Lauren. Jag kom för att-
-stoppa Samuel Sullivan.
- Var du med mannen som sköt alla, Bennet? - Han avlossade aldrig sitt vapen.
Samuel är inte den han utger sig för att vara. Det är han som är ansvarig.
- Han skulle aldrig skjuta sitt eget folk. - Fel. Han har gjort hemska saker-
-och nu försöker han samla sitt folk kring en gemensam fiende.
- Jag måste träffa doktorn. - Samuel kommer. Säg inte att jag är här.
Är allt som det ska vara?
Vi är inte ensam, eller hur?
Här har vi inga hemligheter.
Hon sa att du var en ond man, och att du gjorde det här. Att du sköt ditt eget folk.
Nej, hon är felinformerad.
Låt mig få prata med henne.
Du kan gå.
Det är ingen fara. Jag vill bara prata.
Se vad vi har här.
- Blev din fru mördad av en med förmågor? - Ja. Det var länge sedan.
Den person jag var då dog den natten med Kate.
Ledsen att jag aldrig berättade.
Det är ingen fara. Vissa saker kan man inte säga rakt ut.
Var det därför du gick med i Företaget?
Var det så du blev, "herr fånga-och-låsa-in"?
Jag behöver inte se mer.
ETT ÅR SENARE
- Rör dig inte. - Vill du ha min plånbok? Ta den.
Jag sa: "Rör dig inte"! Jag är inte ute efter dina pengar.
- Vad är du ute efter? - Information. Jag vet vem du är.
- Jag vet vad du kan göra. - Hur?
Det spelar ingen roll. Jag letar efter nån...en som dig.
En som mig. Vad pratar du om? Finns det fler som är som mig?
Lägg av. Det ni gör är onormalt. Ni måste känna varandra.
Den jag söker heter Richard. Han är runt 180 lång, har mörkt hår och ca 23 år.
Han kan flytta saker med sina tankar. Han dödade min fru.
Jag känner inte till nån annan som mig. Jag svär.
Jag tror dig inte.
Det var en olyckshändelse.
Jag visste inte vad jag skulle hitta. Jag var rädd.
Det var första gången du dödade nån, eller hur?
Vad händer härnäst?
En ägare, få mil. Hetaste bilen jag har.
Det är det bästa jag kan göra. Vill du inte ha den så har jag andra-
-köpare som står på kö. Hur ska du ha det?
- Vi tar den. - Bra val.
Föreståndaren fixar resten. Ursäkta.
- Hej, där. Intresserad av en bil? - Nej.
Jag är här för att erbjuda dig ett jobb.
Vi har haft ögonen på dig. Sättet du dödade den med förmågor, reparatören.
Vi har också sökt honom, men du kom före. Slappna av. Din hemlighet är trygg.
Vi är imponerade, så imponerad att vi vill att du ska arbeta för oss.
- Vem är du? - Mitt namn är Thompson.
Vi kan hjälpa dig att hitta den som dödade din fru. Sen hjälper du oss hitta resten.
Hur går det för dig? En av oss, en av dem?
Det har varit en stor omställning. Claude kan bli osynlig när han vill.
- Det ger honom ett övertag. - Övertag? Ni ska ju vara medarbetare.
- Problem att lita på honom? - Är det så konstigt? Han är onormal.
Ibland när jag är ensam, känns det som om han iakttar mig. Förstår du?
Ja, det gör jag. Ditt fall är väldigt ovanligt, Bennet.
Hur du kom till vår kännedom. Vad som hände med din fru.
- Det är fullt naturligt att du har agg. - Vart vill du komma?
17 fall, tre dödsfall. Alla på grund av dig.
- De var olycksfall. Det har verifierats. - Två biffar, vill ni ha nåt annat?
Nej, det är bra så. Tack.
Företaget har investerat för mycket i dig för att klippa bandet.
Men vi vill att du ska förändra dig.
- Gift dig och bilda familj. - Är det ett skämt?
Nej, ditt liv skulle få balans och lugna ner dig.
- Så att det blir färre tillbud. - En fru?
- Jag klarar det inte en gång till. - Jodå.
Godingen som gav oss mackorna duger gott.
- Vad händer om jag vägrar? - Det gör du inte.
- Företaget arrangerade ditt äktenskap. - De uppmuntrade mig. Jag valde din mor-
-för att jag älskade henne. Det vet du. - Företaget tar många beslut åt dig.
Tog. De tog beslut, med det är över nu. Det du ser är bara minnen av det förflutna.
THANKSGIVING-HELGEN FÖR TVÅ VECKOR SEDAN
Hej, Gretchen.
- Hej, mr Bennet. Vad gör du här? - Jag kom för att träffa Claire-
-vet du var hon är? - Ingen aning.
Du behöver inte ljuga för hennes skull.
Jag vet att Claire stal kompassen, och att ni troligast åkte till tivolit tillsammans.
Frågan är: Varför åkte hon inte tillbaka med dig?
- Hon stannade. Hon är tillbaka på måndag. - Lämnade du henne där?
Förstår du inte vad som händer? Hon blir inblandad i nåt som hon inte förstår.
- Hon kanske vill förstå det. - Det här är ingen lek. De är mördare.
Jag vet. Hon behöver vara med folk som henne. Om de inte är bra för henne-
-måste du lita på att hon ser det. - Sluta uppmuntra henne. Hjälp mig.
- Jag vill att hon ska vara lycklig. - Hon är lycklig med dig här på college-
-där hon lever ett normalt liv. - Tänk om det inte räcker?
Det måste det vara.
Vad gör han här? Ska du radera mitt minne?
Nej.
Inte om du gör som jag säger.
Du var borta. Jag visste inte hur jag skulle hitta dig, om jag skulle hitta dig.
- Du litar inte på mig. - Jag litar inte på Samuel. Hon mår bra.
Du hotade henne! Det här var inte nåt förflutet. Det här var nu.
Claire!
- Du borde äta. - Jag behöver inte äta, inte sova-
-jag behöver inte någonting.
- Några framsteg idag? - Nej.
Det är precis som igår, och dagen före det...
-...och dagen före det. - Nu har det gått...
Jag vet inte hur lång tid det har gått. Säg inte hur lång tid det har gått.
- Du rår inte på den. Hur länge orkar du? - Den tid det tar.
Jag känner igen den där blicken. Du hade den ofta.
Vilken blick?
Som när Howie Kaplan vann över dig, när vi sprang till skolan och fortsatte träna.
Det är Nathans minnen, inte dina. Du skulle ju sluta med det. Du är inte han.
Du är inte alls som honom.
Du har redan sagt det.
Jag vet att jag har sagt det förut, men...
...jag är ledsen. Att jag dödade honom, att jag tog honom från dig. Jag är...
...ledsen! Du säger att du är ledsen. Jag får ändå inte tillbaka min bror.
- Det förändrar ingenting! - Du har rätt! Inget förändras!
Vi är fast för alltid, du och jag!
Jag klarar inte av det längre.
Du kommer från Företaget. Precis som Bennet.
Det behöver inte sluta illa för dig. Ge upp, släpp Bennet och hans dotter.
Du älskar din familj och du vill inte att de ska komma till skada.
Ni är alltid så självsäkra. Jag borde väl veta vad som är bäst för dem?
- Vad skulle det vara? - Förändring. Vi är starka nog att ta-
-det som är vårt. - Ni har inte rätt att ta någonting.
Klart vi har. Vi förtjänar beundran och respekt.
- Tänker du skada folk för att få det? - Vad vill du att jag ska göra?
Fortsätta att leva så här? Bo i ett tivoli?
- Du har ju levt lyckligt här förut. - Bortkastade, ouppfyllda år.
Jag kunde ha blivit så mycket mer. Känner du till mig? Känner du till filmen?
Vet du hur mäktig jag kan bli, om jag för hit dem alla?
Min bror sa att jag kunde flytta berg, städer. Jag undrar om det är sant.
Kan jag förändra världen?
Jag hoppas att vi aldrig får reda på det.
Vad har världen gjort mot dig?
Den borde ha behandlat mig bättre.
Gör inte det här, snälla.
Samuel.
- Flickan har lämnat speglarnas hus. - Jag får ta och prata med henne.
Det är dags att samla ihop familjen. Be dem packa. Vi flyttar till bättre saker.
Säg att det blir vår största show nånsin. - Du har varit till stor hjälp, Lauren.
Du och dina vänner kan väl ta hand om henne? Tack.
Vad tänker du göra?
Jag ska avsluta det här.
Jag kan inte få tillbaka Nathan. Men jag kan svinga en slägga.
Ledsen att du fick gå igenom det där. Men jag hoppas att du kan se sanningen.
Ja.
Du hade rätt, Samuel. Min pappa är en skurk.
Jag hör hemma hos dig.
Du är min hjälte.
Det var väl det du ville höra? Det är vad det här handlar om.
Varför visade du inte pappas minnen när han sköt Lydia?
- Eller fanns det inte med i programmet? - Det var kanske inte han som sköt.
Men resten av gångerna han gjorde det då? Din far ljuger inför sin älskade dotter-
-för han inte litar på oss. - Trodde du att jag skulle vända mig-
-mot honom? Du förstår visst inte. Det är kanske för att ingen har älskat dig.
Du kallar dem din familj, men det är de inte, de är rädda för dig.
- Ge mig min pappa så ger vi oss av. - Nej. Du är alldeles för viktig för mig.
- Särskilt nu när allt förändras. - Vad händer? Vart är alla på väg?
Jag pratade med en ny vän om vem jag är, vad jag kan göra. Sättet hon såg på mig-
-hon var så rädd. Jag vill se den blicken tusentals gånger.
- Vad menar du? - Det är dags för vår största show.
Inte gömma oss. Det är dags att visa oss, att vara stark.
Vi ska till New York. Ta hela stället till Central park.
- Vi ska visa dem hur kraftfulla vi är. - Du får inte göra det.
Några liv kommer att spillas. De kommer att respektera oss. Precis som vi vill.
- Jag har aldrig velat ha det så. - Det blir din nya värld, ditt arv.
Du påminner dem när jag är borta. Det är viktigt att du är en del av familjen.
Du är desperat...
...och du är liten.
- Jag blir aldrig en del av din familj. - Du låter precis som din far.
Jag hoppades att kunna övertyga dig. Du kanske ändrar dig med tiden.
- Hoppas inte för mycket. - Visst.
Din far är i souvenirvagnen.
Jag hade lite problem med myndighetsdamen. Lekte katt och mus, men musen kom undan.
Ska jag leta efter henne?
- Är allt som det ska? - Hon behöver tid att tänka på förslaget.
Hon ska få den chansen.
- Claire. Jag vill förklara det du såg. - Vi får prata om det senare.
Vad är det där?
- Nu är jag redo att åka. New York... - Låter kul.
Det kommer det att bli. Du får ansluta dig till oss senare.
Det finns saker som måste ordnas.
Innan Lydia dog, pratade hon om folk som ville förstöra våra planer.
Du måste stoppa dem...för alltid.
- Grattis på födelsedagen. - Det är inte min födelsedag.
Jag vet. Du har slitit ut den andra. Jag hittade den när jag grävde runt.
Jag uppskattar att du har haft tålamod med mig.
- Hållit mig förnuftig. - Det var snällt gjort av dig. Tack.
Vill du höra nåt konstigt?
Varje gång du lyfter den där, tror jag att du ska slå mig riktigt hårt.
Konstigt, för varje gång jag plocka upp den känns det som om jag ska slå dig-
-riktigt hårt. - Varför?
För att du är den du är.
Jag önskar att jag kunde acceptera dina ursäkter, men om jag förlåter dig...
-...gör jag fel sak mot honom. - Nathan.
Om du släpper din ilska, är du rädd att förlora honom för alltid.
- Har du hållit fast vid det hela tiden? - Det höll på att glida iväg, men...
...när jag ser på dig, ser jag att du dödar honom. Du tog min bror ifrån mig.
Vi har varit här i så många år...tillsammans.
Jag är förändrad. Jag kommer aldrig att skada nån igen.
Du har varit rädd att släppa ut mig.
Peter...
Jag är inte den killen längre. Det vet du.
Jag vet.
Jag vet att du inte är det.
- Hur lång tid har det gått? - En halv dag, kanske.
- Det känns som om vi var där i flera år. - Ja.
Är det mindre verkligt för den skullen?
Vi åker och räddar Emma.
Ursäkta att jag stör er kärleksakt. Jag är här för att se till att det inte sker.
- Ingen mottagning. - Mår du bra, Claire?
- Ja, du då? - Ja, hjälp mig att lossa repen.
Är det där en lykta?
- Vi är begravda. - Hur långt ner tror du att vi är?
- Det kändes som om vi föll 13-14 meter. - Hallå?
- Kan någon höra oss? - Hjälp. Kan någon höra oss?
Hjälp oss, någon!
Svensk text: Dvärghamstern www.SweSUB.nu - För bättre texter